Sådär ja, då var det dags för en paketöppning tillika roman..
Jag är nog inte ensam i att känna den där kliande känslan, känslan som får en att säga saker som:
- Fan, om jag pantsätter njuren och äter nudlar i 4 månader så kanske jag kan att köpa den.
- Varför köpte jag den ens?
Jag pratar såklart om att flippa klockor. Att aldrig vara helt nöjd, eller bara försöka vara mindre missnöjd (välj själv).
Det hela började i somras. jag har redan avverkat lite olika dykare i olika storlekar och former. Och ville ha något större (läs fetare).
Där kom Patek Philippe Aquanaut in i bilden. Men när jag väl provade den var den inte så kul som jag trodde. Men Rolex är alltid kul, och jag har aldrig haft en daytona. Och vilken klocka!? Kronograf, i stål och lagom dressad/sportig så var den helt perfekt.
Sagt och gjort. Den satt som en klippa på handleden, så den fick följa med hem. Perfekt tänkte jag! Klockan som ska få vara med under min tid i skolan.
Men allt eftersom tiden gick var det något som var fel. Men jag kunde inte sätta fingret på det. Länken var underbar, klockan var perfekt till kostym eller i båten.
Vad var felet då? Den var allt för lik alla de jag har redan haft. Alltid 40 mm eller under. Missnöjet växte och den blev såld.
Nu satt man där med ett nytt problem, vad vill jag egentligen ha? ( Jag börjar förstå hur tjejer känner sig när man frågar var de vill äta... )
Men för att komma till poängen innan det blir allt för långdraget. Det var inte ens menat att köpa den här. Men jag har alltid sneglat på dem, men aldrig köpt. Med löjligt många olika varianter, armband och små små skillnader i tavlan och verken. Perfekt för sommaren, vintern och allt annat.
Om du har orkat läsa allt detta, förstår du nog vad det blev. Nämligen en Panerai. Och inte vilket som helst, utan min första Panerai.
Jag är inte någon paneristi, så jag kan ha fel eller tolkat informationen lite snett. Men man måste starta någonstans.
Så vad är det i lådan? Jo, det är en Panerai PAM 590. Denna modellen kom ut 2014 som en till början exklusiv modell för nordamerika. 1000 numrerade ex skulle ut. Och senare lanserades den globalt i 2000 ex.
Jag har sökt efter lite mer information. Och panerai har en gedigen historia, Och denna klocka lämnas inte utan kopplingar bakåt i tiden.
För att börja har PAM 590:an en 44 mm så kallad Bettarini-boett, efter skaparen Alessandro Betutarini. Urverket i PAM590 har ref: P5000, vilket är en slags hyllning till tidiga modeller där de gjorde urverket mellan två plattor som döljer det mesta av verket och tillåter endast ett fåtal detaljer att synas. Vilket ska vara starkare och mer säkert vid stötar.
(http://www.panerai.com/en/in-house-movements/hand-wound-movement/p5000-calibre.html)
Gångreserven ligger på imponerande på 192 timmar, det vill säga 8 dagar. Det uppnås genom att Panerai har seriekopplat två fjädrar. Dessa är längre & tunnare vilket resulterar i en längre gångreserv. ( Omega har gjort något liknade på deras co-axial verk.) Och denna tog sin tid att vrida upp..
Vid klockan 3 har finns trycket ”8 Giorni Brevettato” (8 days patended) är som är en nick till de historiska modeller som ex. GPF 2/56 som med det eftertraktade Angelus verket. Mer om angelus: http://www.vintagepanerai.com/tag/angelus/
Vid köpet velade jag lite mellan denna och PAM 510. Men som @JLW så perfekt formulerade det "Sekundvisaren ser ut som en klubba, och 8 days gör att tavlan nästan skriker"
Egentligen är jag svag för sandwich tavlor på panerai (där lysmassan ligger på en separat skiva under tavlan).
Men Panerai har verkligen lyckats med tavlan här. Tavlan i sig är matt svart med målade index och den är så fruktansvärt fin att se på att jag fastnar och glömmer bort tiden. 590:an har "vintage" patinerad lysmassa, vilket det har varit diskussioner om. Men i denna modell så passar det utmärkt med de historiska kopplingarna. Det, i kombination med "8 Giorni Brevettato" vid klockan 3 och sekundvisaren klockan 9 blir det en slags balans i tavlan. Inte för plottrigt, utan måttligt avvägt.
Hur är lumen då? Jodå, den är där. Klart och tydligt.
Lite mer info saxat från Panerais hemsida:
Movement: Hand-wound mechanical, P.5000 calibre, executed entirely by Panerai, 15 ½ lignes, 4.5 mm thick, 21 jewels, Glucydur® balance, 21,600 alternations/hour. KIF Parechoc® anti-shock device. Power reserve 8 days, two barrels. 127 components.
Functions: Hours, Minutes, Small Seconds
Case: Diameter 44 mm, AISI 316L Polished Steel
Bezel: Polished Steel
Back: Screw, Brushed Steel
Device protecting the crown: (protected as a trademark) Brushed Steel
Dial: Black with luminous Arabic numerals and hour markers. Seconds at 9 o'clock.
Crystal: Sapphire crystal formed of corundum
Water Resistance: 30 bar (~300 metres)
Strap: Calf Assolutamente, Dark brown, Beige, 24.0/22.0 MM Standard
- Min slutsats är att detta är en klocka att behålla. En klocka med oändligt många möjligheter till variation.
Tack @Aquaracer2 för affären, och kul att jag fick vara din första.![Big Grin :D :D]()
Jag är nog inte ensam i att känna den där kliande känslan, känslan som får en att säga saker som:
- Fan, om jag pantsätter njuren och äter nudlar i 4 månader så kanske jag kan att köpa den.
- Varför köpte jag den ens?
Jag pratar såklart om att flippa klockor. Att aldrig vara helt nöjd, eller bara försöka vara mindre missnöjd (välj själv).
Det hela började i somras. jag har redan avverkat lite olika dykare i olika storlekar och former. Och ville ha något större (läs fetare).
Där kom Patek Philippe Aquanaut in i bilden. Men när jag väl provade den var den inte så kul som jag trodde. Men Rolex är alltid kul, och jag har aldrig haft en daytona. Och vilken klocka!? Kronograf, i stål och lagom dressad/sportig så var den helt perfekt.
Sagt och gjort. Den satt som en klippa på handleden, så den fick följa med hem. Perfekt tänkte jag! Klockan som ska få vara med under min tid i skolan.
Men allt eftersom tiden gick var det något som var fel. Men jag kunde inte sätta fingret på det. Länken var underbar, klockan var perfekt till kostym eller i båten.
Vad var felet då? Den var allt för lik alla de jag har redan haft. Alltid 40 mm eller under. Missnöjet växte och den blev såld.
Nu satt man där med ett nytt problem, vad vill jag egentligen ha? ( Jag börjar förstå hur tjejer känner sig när man frågar var de vill äta... )
Men för att komma till poängen innan det blir allt för långdraget. Det var inte ens menat att köpa den här. Men jag har alltid sneglat på dem, men aldrig köpt. Med löjligt många olika varianter, armband och små små skillnader i tavlan och verken. Perfekt för sommaren, vintern och allt annat.
Om du har orkat läsa allt detta, förstår du nog vad det blev. Nämligen en Panerai. Och inte vilket som helst, utan min första Panerai.
Jag är inte någon paneristi, så jag kan ha fel eller tolkat informationen lite snett. Men man måste starta någonstans.
Så vad är det i lådan? Jo, det är en Panerai PAM 590. Denna modellen kom ut 2014 som en till början exklusiv modell för nordamerika. 1000 numrerade ex skulle ut. Och senare lanserades den globalt i 2000 ex.
Jag har sökt efter lite mer information. Och panerai har en gedigen historia, Och denna klocka lämnas inte utan kopplingar bakåt i tiden.
För att börja har PAM 590:an en 44 mm så kallad Bettarini-boett, efter skaparen Alessandro Betutarini. Urverket i PAM590 har ref: P5000, vilket är en slags hyllning till tidiga modeller där de gjorde urverket mellan två plattor som döljer det mesta av verket och tillåter endast ett fåtal detaljer att synas. Vilket ska vara starkare och mer säkert vid stötar.
(http://www.panerai.com/en/in-house-movements/hand-wound-movement/p5000-calibre.html)
Gångreserven ligger på imponerande på 192 timmar, det vill säga 8 dagar. Det uppnås genom att Panerai har seriekopplat två fjädrar. Dessa är längre & tunnare vilket resulterar i en längre gångreserv. ( Omega har gjort något liknade på deras co-axial verk.) Och denna tog sin tid att vrida upp..
Vid klockan 3 har finns trycket ”8 Giorni Brevettato” (8 days patended) är som är en nick till de historiska modeller som ex. GPF 2/56 som med det eftertraktade Angelus verket. Mer om angelus: http://www.vintagepanerai.com/tag/angelus/
Vid köpet velade jag lite mellan denna och PAM 510. Men som @JLW så perfekt formulerade det "Sekundvisaren ser ut som en klubba, och 8 days gör att tavlan nästan skriker"
Egentligen är jag svag för sandwich tavlor på panerai (där lysmassan ligger på en separat skiva under tavlan).
Men Panerai har verkligen lyckats med tavlan här. Tavlan i sig är matt svart med målade index och den är så fruktansvärt fin att se på att jag fastnar och glömmer bort tiden. 590:an har "vintage" patinerad lysmassa, vilket det har varit diskussioner om. Men i denna modell så passar det utmärkt med de historiska kopplingarna. Det, i kombination med "8 Giorni Brevettato" vid klockan 3 och sekundvisaren klockan 9 blir det en slags balans i tavlan. Inte för plottrigt, utan måttligt avvägt.
Hur är lumen då? Jodå, den är där. Klart och tydligt.
Lite mer info saxat från Panerais hemsida:
Movement: Hand-wound mechanical, P.5000 calibre, executed entirely by Panerai, 15 ½ lignes, 4.5 mm thick, 21 jewels, Glucydur® balance, 21,600 alternations/hour. KIF Parechoc® anti-shock device. Power reserve 8 days, two barrels. 127 components.
Functions: Hours, Minutes, Small Seconds
Case: Diameter 44 mm, AISI 316L Polished Steel
Bezel: Polished Steel
Back: Screw, Brushed Steel
Device protecting the crown: (protected as a trademark) Brushed Steel
Dial: Black with luminous Arabic numerals and hour markers. Seconds at 9 o'clock.
Crystal: Sapphire crystal formed of corundum
Water Resistance: 30 bar (~300 metres)
Strap: Calf Assolutamente, Dark brown, Beige, 24.0/22.0 MM Standard
- Min slutsats är att detta är en klocka att behålla. En klocka med oändligt många möjligheter till variation.
Tack @Aquaracer2 för affären, och kul att jag fick vara din första.